Possu

Sika (Sus scrofa domestica) on euraasialaisperäinen, villisiasta kesytetty sorkkaeläin, jota käytetään yleisesti lihan ja usein myös nahan tuotantoon. Joitakin sikoja pidetään myös lemmikkieläiminä, erityisesti minipossuja.

Sika on hyvin sosiaalinen eläin ja se viihtyy laumassa. Sian poikanen on nimeltään porsas. Aikuinen naaras on emakko ja uros on karju. Itäiset perinteiset nimitykset ovat potsi t. porsas, imisä ja orasa. Puhekielessä porsasta käytetään usein sian tai sianlihan synonyyminä. Imisä voi tarkoittaa myös teuraaksi kasvatettavaa naarassikaa ja orasa kastroitua teuraaksi kasvatettavaa urossikaa. Porsaat voidaan vieroittaa emästään eli emakosta 21 päivän ikäisenä mikäli siihen on tarvetta, kuitenkin mieluiten vasta 28 päivän ikäisenä.

Sika maataloudessa
Sika on kotieläin, ja sitä pidetään lihan tuotantoon sopivana eläimenä. Sian pitopaikka on karsina, sikojen ulkoilualue on tarha ja sikojen pitopaikkana käytettävää rakennusta kutsutaan nykyään sikalaksi. Aikaisemmin sitä sanottiin mm. lätiksi tai sikopajaksi. Sian pitopaikan täytyy olla riittävän tilava, valoisa, turvallinen, toimia suojana, ilmastoitu ja tyydyttää sian tarpeet. Sian tarpeisiin kuuluvat mm. maaperän tonkiminen kärsällä ja rypeminen eli mutakylvyt.

Sikala
Sialla on oltava karsinassa makuu-, ruokinta- ja ulostusalueet. Lainsäädäntö määrää sioille mahdollisuuden seisoma- ja makuutiloihin luonnollisessa asennossa. Makuualueen on oltava kuiva ja puhdas. Sika on muutenkin hyvin siisti eläin, ja jos se saa elää tilavassa karsinassa, tekee se tarpeensa vain tiettyyn kohtaan. Tuotanto-olosuhteista tehdään jatkuvaa tutkimusta, koska hyvinvoivat siat ovat taloudellisesti kilpailukykyisiä. Sioilla ei ole toimivia hikirauhasia ihossaan, minkä vuoksi niiden kyky johtaa vettä ja tätä kautta lämpöä iholtaan on heikentynyt. Tämän vuoksi siat säätelevät ruumiinlämpöään pääasiassa käyttäytymisellään. Vapaana ollessaan sika hakeutuukin kuumalla säällä rypemään savi- tai mutakuoppaan.

Sian lanta on erinomainen viljelysmaiden lannoitusaine. Nykyään lanta levitetään pellolle erityisellä lannanlevittimellä, joka on traktoriin liitetty lietesäiliö, mistä liete ruiskutetaan peltoon. Hajuhaittojen vähentämiseksi pelto kynnetään tai muokataan heti lannan levittämisen jälkeen, viimeistään kuitenkin 24 tunnin lainsäädäntöön perustuvan ajan kuluessa. Lanta voidaan myös suoraan mullata peltoon.

Ulkona kasvatettavat siat
Ennen vanhaan maatiaissikoja kasvatettiin vapaina ja ne saivat liikkua kaikkialla aidattujen viljelysten ulkopuolella 1950-luvullle saakka. Länsi-Suomessa oli oma maatiaissikansa ja Savossa ja Karjalassa omansa. Läntisellä sialla oli luppakorvat, karjalais-savolaisella pystyt korvat. Molemmat siat on nyt risteytetty sukupuuttoon. Maatiaissioilla oli villisikojen tapaan paksu turkki ja ne kestivät paljon paremmin kylmää kuin nykyiset, lähes harjaksettomiksi jalostetut siat. Sian karvoja sanotaan harjaksiksi, koska niistä tehtiin harjoja pellavakuidun käsittelyyn. Lämmittely- ja nukkumissuojaksi sioilla saattoi olla ulkosalla olkikasoja, joihin ne kaivautuivat. Luontaisesti siat syövät juuria, marjoja, sieniä, kasvien osia ja jopa raatoja, eivätkä ne kesäaikaan tarvinneet juuri muuta lisäruokaa kuin ihmistalouden ruoan tähteitä ja sitäkin vain kesyyden säilyttämiseksi. Talvella niille sekoitettiin tai keitettiin ruuantähteistä ja juureksista erityistä sianruokaa ja lisäksi ne söivät ulkosalta löytämiään ihmisten ja hevosten ulosteita. Yöksi ne päästettiin yleensä omaan suojaansa eli lättiin tai sikopajaan. Tällaisen sian lihominen teurastuskuntoon kesti viisikin vuotta. Talousporsaaksi sanottiin 1900-luvulla kotitaloudessa elävää sikaa, jota pidettiin sisätiloissa usein vain pikkuporsaana. Sitä ruokittiin ja lihotettiin, kunnes se teurastettiin jouluksi.

Kaikkiruokainen nisäkäs
Sika on kaikkiruokainen. Sian ruokavalioon kuuluvat kasvirehut, kodin ruokajätteet ja ostorehut. Sikojen ruoka suunnitellaan ja ruokinta hoidetaan tarkasti, jotta sikojen kasvu ja lihan rasvapitoisuus toteutuvat oikein. Nykyään sika jalostaa erityisesti elintarviketeollisuuden ihmisravinnoksi suoraan kelpaamattomia sivutuotteita aminohappokoostumukseltaan monipuoliseksi valkuaiseksi. Sikaloissa ovat erikseen emakot, jotka tuottavat porsaita. Emakkojen hedelmöittämiseen käytetään joko keinosiemennystä tai omaa karjua. Lihasiat kuljetetaan teurastamolle noin puolen vuoden ikäisenä. Suomessa teurastetaan vuosittain yli kaksi miljoonaa sikaa.

Sianliha
thumb|200px|Ruhon osat

Sianlihan hinta määräytyy sen kysynnän ja tarjonnan mukaan. EU:ssa teurastetaan 250 miljoonaa sikaa vuosittain (2009). Yli puolet EU:n sikojen tuotannosta on kuudessa maassa: Espanja, Tanska, Hollanti, Saksa, Unkari ja Britannia. Sianlihatuotteiden tuontiin EU:n ulkopuolelta ei vaadita vakiotuontitodistusta.

Kesysian ja villisian ero
Tiineen kesysian munasarjoissa on keltarauhasia keskimäärin 17, kun taas villisialla niitä on viisi. Keltarauhasten lukumäärä vastaa ovuloituneiden munasolujen määrää. Sikiövaiheessa kuolee kesysialla 30 % sikiöistä, ja villisialla vastaavasti 13 %. Kesysian tiineysaika vaihtelee 114 ja 116 vuorokauden välillä. Villisian tiineys kestää keskimäärin 119 vuorokautta. Villisialla pahnuekoko on noin 4–6 porsasta ja kesysialla kaksinkertainen eli keskimäärin 12 porsasta. Villisika tuottaa yhden pahnueen kerran vuodessa, ja se porsii kevätkesällä. Näin se turvaa porsaille ravinnon ja paremmat olosuhteet. Kesy sika porsii ympäri vuoden ja tuottaa vuoden aikana 2–3 pahnuetta. Kesysika voi kasvaa huomattavasti suuremmaksi kuin villisika: suurimmat kesysiat ovat painaneet 900 kilogrammaa, mutta painavimmat villisiat vain hieman yli 300 kilogrammaa. Sika ja villisika risteytyvät keskenään.

Sika uskonnossa
Juutalaisuus ja islam määrittelevät sian saastaiseksi eläimeksi, jonka syöminen on kiellettyä. Kristinuskossa adventisteilla on käsitys, jonka mukaan tietyt ruoat – mukaan lukien sika – ovat epäpuhtaita. Sianlihan kieltävissä kulttuureissa syödään lampaanlihaa ja naudanlihaa.

Sianlihan syönnin kieltämisen historiallisena taustana uskotaan olevan trikiini-loisen, joka usein saastutti sianlihaa. Trikiini voi tarttua ihmiseen huonosti kypsennetyn lihan välityksellä.

Sika kulttuurissa
Sika mielletään usein kulttuurissa epäsiistiksi, huonotapaiseksi ja ahmatiksi. Myös huonotapaista ihmistä (yleensä miestä) sanotaan siaksi. Porsastelu tarkoittaa esimerkiksi epäsiistiä syömistä, sikailu itsekästä, häikäilemätöntä käytöstä, esimerkiksi rahan huijaamista. Epäkohteliaasta ihmisestä voidaan käyttää adjektiivia sikamainen.

Tunnettuja sikahahmoja:


 * Zhu Jianqiang, Kiinan suosituin eläin 2008


 * Wagner, Viivi ja Wagner -sarjakuvassa esiintyvä sika
 * Nasu, Nalle Puhin pikku ystävä. Nasu on sinänsä poikkeava sikahahmo, että siltä puuttuu täysin yllä mainitut huonot tavat.
 * Pyllerö, Nalle Luppakorvan nälkäinen toveri.
 * Orson, Jim Davisin sarjakuvahahmo
 * Kolme pientä porsasta, Grimmin veljesten satuhahmot
 * P. J. Petkunterä, "Ankkalinnan sikamaisin roisto" Walt Disneyn ankkatarinoissa
 * Napoleon, Eläinten vallankumous -kirjan johtajahahmo
 * Bebop, yksi Turtles-sarjakuvien ja -animaatioiden vakiohahmoista
 * Vilpuri, (engl. Wilbur), porsas elokuvassa "Lotta ystäväni" (engl. "Charlotte's Web").
 * Babe, porsas elokuvissa "Babe, urhea possu" ja "Babe suurkaupungissa" (engl. "Babe: Pig in the City").

Muita sikaviittauksia kulttuurissa:
 * Sikaduo, 1990-luvun yhtye
 * Heitä sikaa -peli
 * Juice Leskisen Sika-kappale

Katso myös

 * Sikatalous
 * Sian siittiötesti

Aiheesta muualla

 * Webortaasi sian elämästä siemennyksestä teurastukseen

Kirjallisuutta

 * Markku Haapio: Sikapossu, Otava 2004; kirja käsittelee aihetta sekä ruokareseptien että kulttuurihistorian kannalta.

ace:Bui Vark Swīn خنزير أليف Sus scrofa domesticus Gochu Kure Болъон Khuchi Babi Babi শূকর Ti Babi Bagong Свойская свіння Сьвіньня ཕག་པ། Svinja Pemoc'h Домашна свиня Porc Prase domácí Nguruve Nkhumba Porcu Mochyn (dof) Svin Sau Hausschwein Bisóodi Siga Οικόσιτος χοίρος eml:Nimêl Domestic pig myv:Туво Sus scrofa domestica Porko Sus scrofa domestica Txerri fa:خوک اهلی Porc Muc Muc Muc Porco Tsû-é 돼지 Aladu Domaća svinja Porko Porco Tuttuqłuk Svín (tegund) Sus scrofa domesticus חזיר הבית Babi ღორი mrj:Сасна Nguruwe-kaya Kochon Beraz lbe:Дунгъуз Porcus Mājas cūka Kiaulė Pòrco Ngúlu Sus scrofa domestica Házisertés വളർത്തു പന്നി arz:خنزير mzn:خی ဝက် Varken (tam) Värken ᑰᐦᑰᔥ सुँगुर फा ブタ frr:Swin Gris Gris Sus scrofa domesticus pfl:Wutz pnb:سور Swien Świnia domowa Sus domesticus Porc domestic Khuchi Домашняя свинья sah:Сибиинньэ Porcu Derri Verru ගං ඌරා Pig Sviňa domáca Domači prašič Doofaar Домаћа свиња Svinja Gris Baboy வீட்டுப் பன்றி పంది สุกร Lợn nhà Хук Yaban domuzu Свиня свійська سؤر Mou Mas-cio Pourcea Zwyn Baktin nga hinoptan Mbaam wuu:猪猡 חזיר 豬 Paršos 家豬